Her er virkelig smukt.
Jeg blev født her i området i nærheden af Jefferson.
- Jeg har boet her, siden jeg var lille. - Bor dine forældre her stadig?
Nej, de er væk. Jeg voksede op hos mine bedsteforældre.
Min farfar brugte livet på at bygge diger. Uden løn selvfølgelig.
- Han var slave. - Farmor sagde, jeg skulle være sød.
Ellers ville sydstatssoldaterne stige op ad deres grave og tage mig.
Herregud...
- Hvad er der? - Jeg har ikke set den side af dig før.
- Hvilken side? - Du virker rolig, hvilende i dig selv.
Det er søens påvirkning, jeg er glad, når jeg er her.
Det er sjovt...
En del af mig har lyst til at blive her ved søen.
Læse hele dagen og jage og fiske, når jeg bliver sulten.
Den anden del vil se det hele New Orleans, New York, Chicago-
- selv San Francisco.
Jeg vil bare vandre-
- og forsvinde.
Måske kan du tage mig med.
- Du godeste, skoleorkestret er udenfor. - Du sagde, ingen kom her.
- Det plejer ingen at gøre. - Skynd dig, Henry.
- Henry! Klæd dig på. - Hvad sker der?
Vi henter mr. Tolson og Samantha og afholder heppemøde.
Hent Tolson, så mødes vi senere på campus.
Kom nu, Lowe, det bliver sjovt.
Så siger jeg vel, du kommer senere.
Han kommer senere. Han skal rydde op.
Gode nyheder, gode nyheder, min telefon gløder.
Tre universiteter ønsker at debattere med os, hvor er mr. Lowe?
- Hvornår må jeg debattere? - Før end du tror.
Hvornår? Jeg er klar nu.
Mr. Tolson, jeg har ikke noget imod, at James...
- Hvad er der i vejen? - Måske er jeg træt af det her.
Af at se andre debattere. Hvornår må jeg bevise mig selv?
- Vi kan ikke klare os uden dig. - I gør rigeligt uden mig.
Undskyld mig.
James! Vent, James!
Det var ondskabsfuldt.
- Jeg vil nødig miste dig som ven... - Man mister ikke noget, man ikke har.
- Har du aldrig været min ven? - Måske gør det ondt at være din ven.
Mr. Tolson!
- Hvor er han? Har I set ham? - Vi får ikke lov.
- De gjorde jer ikke noget, vel? - Nej.
Jeg er dr. Farmer, det her er William Taylor, mr. Tolsons advokat.
- Jeg vil tale med min klient. - William! Davs, William!
- Hvordan har du det? - Fint, tak.
- Jeg har kendt William fra barnsben af. - Må jeg tale med min klient nu?
Din klient? Sagen er den, at han er travlt optaget i øjeblikket.
- Optaget af hvad? - Sherif!
Send nogle folk derud.
Løslad ham! Løslad ham!
- Er de med Dem? - Ja.
Sådan går det, når fagforeningerne kommer, det giver ballade.
Nogen kunne komme til skade, hvis du forstår, hvad jeg mener.
De har ingen beviser mod mr. Tolson. Jeg vil foreslå, De løslader ham.
Det forslår du? Hvem fanden er du?
For nogle måneder var der et angreb mod Floyd Tillmans lade.
Forpagterne afholdt et fredelig og lovligt møde, men blev angrebet-
- af en bande voldelige selvtægtsmænd.
Vidner siger, De var med.
Hvis De anførte den razzia, var det Dem, der brød loven.
- Truer du mig, boy? - Nej, sir. Det ville jeg aldrig gøre.
Men jeg kan ikke tale for dem udenfor.
En uretfærdig lov er ingen lov.
- Hvad skal det betyde? - En massakre...
Af både hvide og farvede borger foretaget af Texas Rangers...
Er det virkelig det, De vil se som sherif?
Hvis De lader Tolson tage hjem-
- tror jeg også, de mennesker udenfor går hjem.
Den gris var ikke 25 dollars værd. De skylder min far penge.
Sid ned, mr. Farmer.
Du godeste.
SMU har aflyst og University of Georgia gør det sikkert også.
- Hvorfor? - Jeg er blevet sortlistet.
Dekanen og bestyrelsen har bedt mig stoppe arbejdet med forpagterne.
De siger, det ikke er min kamp.
Så det ser skidt ud.
Min karriere er i fare, og debatholdet har ingen steder at debattere.
- Ved nogen, hvem Antaeus var? - En bryder i græsk mytologi.
Hans mor var Gaia, jordens gudinde.
Og hver gang nogen fik ham ned på jorden, blev han stærkere.
Netop, det gjorde ham stærkere. Nederlag gjorde ham stærkere.
I er mine elever, jeg er jeres lærer, det er et helligt bånd.
Skal jeg nu sige, I skal stoppe, fordi dekanen og sheriffen siger det?
Eller fordi Texas Rangers siger det? Nej, det gør jeg ikke.
- Jeg siger, at I aldrig må give op. - Vi giver ikke op.
- Hvad vil De have, vi skal gøre? - Debattere mod Harvard.
De er nationale mestre, slår vi dem, slår vi de bedste.
Harvard stiller ikke op mod lille Wiley College i Marshall i Texas.
- De ved, hvem vi er. Jeg har skrevet... - Men hvordan får vi svar?
Ved fortsat at vinde. Howard University er i Prairie View næste uge.
Vinder vi over dem, har vi slået de to bedste colleges for negre.
Og jeg lover at sørge for, at Harvard ikke ignorerer det. I orden?
Ja.
Find det på kortet, har du det? Prairie View, Texas. Vej 127.
- Vis mig, hvor jeg skal se. - Vej 127, tæt på Waxahachie.
- Den er der, du kan bare ikke se den. - Jeg kan se "2" og "7".
Find en med et ettal foran, så har du den.
Efter 126, før 128.
Jeg tror ikke... Hvor har De det her kort fra?
- Hvad laver du? - Jeg skærer ham ned.
Kom ind i bilen igen. Luk døren.
Rør jer ikke.
Læg jer ned.
Også dig.
- Der er niggere i den bil! - Kom!
Ud med jer! Stop den bil!
Bliv siddende her.
Jeg henter nøglerne.
- Hvordan har De det, miss Becker? - Godt, tak. Deres værelser er klar.
Henry.
Henry!
Hej, skat, hvordan har du det?
Sidder du der og venter?
Hvad er der i vejen, skat? Kom nu.
Samantha?
Hold kæft, og kom med.
- Hvor skal vi hen? - Ind på værelset.
Jeg har ham, mr. Tolson.
Sæt dig ned.
Ikke i den seng.
Kom her, giv mig et kram.
Hold op.
Se, derovre, hvad kan du se? En stor sort nigger hænger i et træ.
- Løb, nigger, løb. - Du er ikke noget værd.
Tror du kun, det er dig, der har det dårligt?
Godt, jeg er ked af det, Undskyld for alting... for...
...for at drikke, undskyld.
Jeg taler ikke om mig.
Du har ret. Jeg taler med hende.
- Nej, hun skal ikke se dig sådan. - Jeg vil bare tale med hende.
- Lad mig være. - Lowe!
Fald ned! Stop! Jeg leger ikke med dig.
Tag det så roligt. Er du skør?
Du glemmer aldrig det, du så. Forstår du?
De hænger en, men nogle gange skærer de fingre, tæer, næse eller ører af-
- nogle gange skærer de kønsdelene af eller flår huden af en i live.
Du vil aldrig kunne glemme det.
- Hvad tror de, han gjorde? - Han behøver ikke have gjort noget!
I Texas lyncher man negre! Forstår du?
Så er det jo lige meget, hvor gode vi er.
- Så er det her meningsløst. - Hvad snakker du om?
Vi er bare en flok negre, der debatterer om ting, vi er enige om.
Sig ikke sådan. Det må du ikke!
Ikke dig.
Farvel. Gud velsigne jer.
- Hvor er Samantha? - Hun tager ikke med.
Du kender grunden. Hun ville tilbage til skolen.
Du ville have en chance. Nu får du den.
Hvordan kan en neger forsvare fængselsstraf-
- når han har oplevet så meget undertrykkelse selv?
Hvordan? Fordi forbrydelser er en form for undertrykkelse.
Og negre er ofre for flere voldelige forbrydelser end nogen anden race.
For os betyder fængselsstraffe ikke kun beskyttelse, men gengældelse.
Og for forbryderen er det en mørk gave.
Lidelserne, der viser en mand, hvem han er.
Der vækker hans lidenskab for frihed-
- og hans håb for udfrielse.
Næste debattør fra Wiley College er mr. James Farmer Jr... Mr. Farmer?
Mor?
Elskede!
Davs!
Nå?
- Vi tabte. - Det er jeg ked af.
Det her er kommet.
- Fra Harvard. Gad vide, hvad de vil? - Åbn det.
- Det ser ud til at være blevet åbnet. - Jeg gjorde det ikke.
- Åbnede du det ikke? - Nej.
Du er elendig til at lyve.
Læs højt.
"Kære mr. Tolson. Tak, fordi De skrev om Deres sejr over Oklahoma City."
"Sæsonen er snart forbi, men vi har modtaget endnu et brev fra Henry Lowe."
"Han fortalte om Deres ubesejrede sæson fra en studerendes synspunkt."
Det er vi ikke længere. "Vi inviterer Dem..."
"Vi inviterer Dem til en debat mod Harvard Crimson her i Cambridge."
"Lad os vide, om det kan passe Dem."
- Åh, skat. - Du siger det ikke til nogen.
De skal ikke takke mig, jeg ville vise, at jeg også kan skrive.
- Men De kan gøre mig en tjeneste. - Hvad?
Beholde Samantha på holdet.
- Hvorfor skulle jeg det? - Det var en barsk aften.
Ja, det var det, mr. Lowe. For os alle sammen.
- Hun lod os i stikken i sidste øjeblik. - Nej, hun lod os ikke i stikken.
Hun forlod mig.
God te.
Påstand: Kapitalisme er amoralsk. Vi argumenterer for.
For en flok Wall Street bankfolk.
- Mr. Tolson, jeg skylder Dem og... - Du kommer for sent, sid ned.
Samantha, jeg...
Problemet er løst.
Der er makaroni med ostesovs, stegt kylling, sorte bønner-
- røde bønner med ris, majsbrød og jeg lagde lidt ferskentærte i.
Og brødbudding, selvom du ikke kan lide det.
- Tak, mor. - Held og lykke, søn.
- Far... - Ja, Junior.
- Hils Boston fra mig, hører du? - Ja, sir.
- Kom, toget går snart. - Jeg kommer.
- Farvel. - Farvel, mor, jeg elsker dig.
Farvel, søs.
- Jeg elsker jer. - Vi elsker også dig.
Jeg kommer ikke, kautionsbetingelserne siger, jeg ikke må forlade staten.
- De kan ikke lade dem stoppe Dem. - De stopper mig ikke.
Men jeg vil ikke bringe jeres chance i fare.
I kan vinde uden mig. Det er det her, I har ønsket jer.
- Hvorfor har De ikke sagt noget? - Fordi I ville argumentere for godt.
Du har ansvaret, mr. Lowe. Følg dit instinkt.
- Ja, sir. - Gå så.
Gå.
- Hvad skal vi gøre uden Dem? - Vinde.
Jeg troede, vi blev mødt.
Wiley College? Harland Osbourne. Jeg skal hjælpe jer, mens I er her.
Jeg er Henry Lowe. Det her er James Farmer Jr og Samantha Booke.
Min bil holder udenfor. Lad mig tage bagagen.
I skal bo campus, på Douglas Hall.
Debatten får stor opmærksomhed. Radioen sender den i hele landet.
- Må vi se lokalerne? - Naturligvis.
Hej, Harvard!
Undskyld, har I lov at være her?
Det finder vi nok ud af.
Se. "Mr. Farmer".
Fem dollars! Jeg fik fem dollars!
Jeg med, det kaldes "per diem".
- Skal jeg holde dem for dig? - Nej, ikke mine fem dollars.
- Jeg fik fem dollars! - Jeg med.
Min seddel knitrer.
James, det her er eftermiddagste.
Vi tager små bidder, vi sluger det ikke.
- Hvor ved du det fra? - Jeg aner det ikke.
Goddag, mit navn er Wilson. Det her er til Dem.
Tak.
Jeg kan ikke tage imod noget. Det ville være upassende.
"Det ville være upassende."
- Hvem er det fra? - Fra Harvard.
"Vi har fået oplyst, at Deres hold benytter færdige taler."
"At argumenterne ikke er skrevet af de studerende."
"Vi ændrer derfor emnet. Begge hold får 48 timer til forberedelse."
De studerende får altid hjælp.
- Ja, sir. - "Begge hold får samme bøger."
"Påstand: Civil ulydighed er moralsk forsvarlig i kamp for retfærdighed".
"Wiley College argumenterer for."
- Ingen ved, hvor mr. Tolson er. - De håber på, vi taber.
- Vi kan ikke vinde uden ham. - Jo, men ikke uden ham her.
Thoreau?
- Her er Deres kaffe, sir. - Tak, mr. Wilson.
- Bare "Wilson". - Tak, Wilson.
- Du må nævne Amritsar. - Ja, James...
Men vi gemmer det til slutindlægget. Man skal lede publikum...
Jeg synes, vi skal bruge Gandhis satyagraha-begreb.
Nej, jeg tror ikke, folk forstår hvad satagara... Satchamaga...
Satyagraha. Det er sanskrit og betyder "sandhed" og "retfærdighed".
Det sagde jeg jo.
- Vi må indlede med Gandhi. - Hvorfor skal vi gøre det åbenlyse?
- Det her er Harvard, ikke? - Ja, og derfor skal vi tage Gandhi.
Hvad er det første... Jeg vil vinde. Vil du vinde?
- Det her fører ingen vegne. - Tolson sagde, jeg havde ledelsen.
- Vi begynder ikke med Gandhi! - Du lyder som et barn.
- Du er et barn! - Og du er en idiot!
- Ad helvede til med dig og debatten! - Ad helvede til med mig? Ja, gå bare!
Vi løber ikke efter dig! Vi er trætte af at løbe efter dig!
- Kommer han tilbage? - Jeg er ligeglad.
Du er så smuk, når du sover.
- Henry... - Jeg ved det.
Men du kan ikke forhindre mig i at se på dig.
Ti stille og gå i seng.
- Vågn op, James. - Nej.
James.
Stå op.
Hvad?
- Hvad er det her? - Mine noter.
- Hvorfor giver du mig dem? - Fordi du stiller op i stedet for mig.
- Hvad? - Det er din tur, James.
- Mener du det? - Du er skør.
- Du er lige så god som jeg er. - Du kan ikke springe fra nu.
Jeg springer ikke fra, Samantha.
Tolson gjorde mig til kaptajn, og han sagde, du var klar.
- Du så mig på Howard. Jeg var elendig. - Ja, du var forfærdelig.
Giver du bare op?
Nej.
- Hvem er dommeren? - Hvad?
Hvem er dommeren?
Dommeren er Gud.
Hvorfor er han Gud?
Fordi Han udpeger vinderen, ikke min modstander.
- Hvem er din modstander? - Han eksisterer ikke.
Og hvorfor eksisterer han ikke?
Han er en stum stemme, der taler imod den sandhed, jeg udsiger.
Netop, sig sandheden.
Direkte fra Harvard Memorial Hall i Cambridge.
Dette er WNBC med en direkte sending fra den historiske debat-
- mellem lille Wiley Colleges og Harvard Universitets debathold.
Det er første gang et college for negre møder mestrene. Her er dekanen.
Tavsheden sænker sig.
Vi byder holdet fra Wiley College velkommen-
- og vores ærede dommere, publikum, og over radioen, nationen.
Harvard University fejrer 300 års jubilæum i år-
- og har i Franklin Delano Roosevelt sin femte præsident.
Men intet universitet, hvor stort det end er, kan leve i fortiden.
Så, i morgendagens ånd-
- skal jeg præsentere debattørerne fra Wiley College:
Miss Samantha Booke, og mr. James Farmer Jr.
Mr. Farmer indleder.
Påstand: Civil ulydighed er moralsk forsvarlig i kampen for retfærdighed.
Men hvordan kan ulydighed være moralsk?
Det afhænger af ens definition af ordene... ordet.
I 1919 i Indien-
- samledes 10.000 i Amritsar for at protestere mod briterne.
Shss... din bror taler.
General Dyer tvang dem ind i en gård-
- og beordrede sine tropper til at beskyde dem i ti minutter.
379 døde.
Mænd, kvinder og børn blev skudt ned i koldt blod.
Dyer sagde, han lærte dem en moralsk lektie.
Gandhi og hans tilhængere svarede ikke med vold-
- men med organiseret passiv modstand.
Gaderne var fulde af mennesker, der nægtede at rejse sig-
- selvom de blev slået af politiet. Gandhi blev pågrebet-
- men briterne måtte løslade ham. Han kaldte det en moralsk sejr.
Er definitionen af moralsk Dyers lektie eller Gandhis sejr?
De må vælge.
I hvert eneste minut fra 1914-1918
- mens verden var i krig, ofrede fire mænd deres liv.
Forestil Dem det. 140 modige unge mænd blev kastet ind i evigheden-
- hver eneste time hele døgnet rundt i fire lange år.
35.000 timer.
8.281.000 døde.
240. 240.
240!
Det var et blodbad, ufattelig meget større end det i Amritsar.
Kan der være noget moralsk ved det?
Nej, bortset fra, at det forhindrede Tyskland i at underlægge sig Europa.
Civil ulydighed er ikke moralsk, fordi den er ikke-voldelig.
At kæmpe for sit land med våben kan være dybt moralsk-
- og kræver det største af alle ofre:
Livet selv. Ikke-vold er civil ulydigheds maske-
- når den skjuler sit sande ansigt:
Anarki.
Gandhi mener, man skal behandle sine modstandere med kærlighed og respekt.
Også selvom de er Harvard-debattører.
Gandhi mener også, at lovovertrædere skal acceptere deres straf.
Lyder det som anarki?
Civil ulydighed er ikke noget vi bør frygte.
Det er trods alt en amerikansk ide.
Gandhi henter ikke sin inspiration fra hinduistiske skrifter-
- men fra Henry David Thoreau, som tog eksamen fra Harvard-
- og boede ved en dam ikke så langt herfra.
Min modstander har ret i en ting. Thoreau gik på Harvard.
Og som mange af os var han en smule selvretfærdig.
Han sagde en gang: "Enhver der har mere ret end sine naboer-
- udgør et flertal på en."
Idealisten Thoreau kunne ikke vide-
- at Adolf Hitler var enig med ham.
Skønheden og byrden ved demokrati er følgende:
Ingen ide overlever uden støtte fra flertallet.
Folket beslutter, hvad der er moralsk, ikke et flertal på en.
Flertallet bestemmer ikke, det gør ens samvittighed.
Hvorfor skal nogen så overlade sin samvittighed til en lovstifter?
Vi bør aldrig gøre knæfald-
- for flertallets tyranni.
Vi kan ikke vælge hvilke love vi skal adlyde eller ignorere.
Hvis vi kunne, ville jeg aldrig stoppe for rødt.
Min far er en af de mænd, som står mellem os og kaos.
Han er i politiet.
Jeg husker den dag, hans partner-
- hans bedste ven, blev skudt ned i tjenesten.
Og stærkest står udtrykket i min fars ansigt.
Intet, der undergraver loven, er moralsk forsvarligt-
- uanset hvad vi kalder det.
Hvorfor siger han ikke noget?
I Texas... lyncher de negre.
Mine holdkammerater og jeg så en mand hængt med et reb om halsen.
Han var stukket i brand.
Vi kørte gennem flokken, der lynchede ham.
Vi pressede ansigterne ned i bilens bund.
Jeg så på mine holdkammerater.
Jeg så rædslen i deres øjne.
Og værre endnu, skammen.
Hvad havde den neger forbrudt sig mod for at blive hængt uden retssag-
- i en mørk og tåget skov?
Var han en tyv?
Var han morder?
Eller bare en neger?
Var han forpagter?
En prædikant? Ventede hans børn på ham?
Og hvem var vi, som bare lå der uden at gøre noget?
Hvad han end havde gjort, var hans lynchere de kriminelle.
Men loven gjorde ingenting. Den efterlod os spørgende hvorfor.
Min opponent siger, intet, der undergraver loven, kan være moralsk.
Men der er ingen lov i Syden. Ikke når negre nægtes tag over hovedet-
- og afvises i skoler og hospitaler. Og ikke, når vi bliver lynchet.
St. Augustin sagde: "En uretfærdig lov er ingen lov."
Det betyder, jeg har ret til, ja endda pligt til at yde modstand-
- med vold eller civil ulydighed.
Bed for, at jeg vælger det sidste.
Det var aftenens debat mellem Harvard University-
- og Wiley College...
Vinderen er...
Wiley College.
Syv år senere i 1942 grundlagde James Farmer Jr Congress of Racial Equality-
- og blev en aflederne i borgerretsbevægelsen.
Efter et langt liv som lærer og forfatter døde James Farmer Sr. i 1961-
- dagen før advokaten, Samantha Booke deltog i den første frihedsmarch-
- til Alabama.
Henry Lowe studerede teologi ved University of California-
- og blev præst.
Melvin Tolson blev en verdenskendt digter.
Han forsatte arbejdet med forpagternes fagforening-
- som i 1936 havde 31.000 medlemmer i syv delstater.
Wiley Colleges debathold forblev ubesejret i ti år.
Tekster : Noble Text